![](img/topic-t.gif)
![](img/topic-b.gif)
![](img/articles/thumb_25851259059757.jpg)
Vizualizări: 2828
Femeile din Tadjikistan sunt abuzate: Aceasta nu este o problemă de familie
24 Noiembrie 2009 — Autorităţile din Republica Tadjikistan trebuie să cerceteze cazurile de violenţă aplicată împotriva femeilor, în calitate de infracţiuni penale, a declarat Amnesty International într-un raport publicat astăzi.
Raportul „Violenţa nu este doar o problemă de familie: Femeile sunt abuzate în Tadjikistan”, documentează cazurile de abuz fizic, psihologic şi sexual cu care se confruntă femeile în familie şi solicită autorităţilor ca problema respectivă să fie abordată ca infracţiune şi nu ca “un subiect al vieţii private de familie”.
“Femeile în Tadjikistan sunt bătute, abuzate şi violate în familie, însă autorităţile au tendinţa să exprime, de fapt, atitudinea societăţii şi anume cea de a învinui femeia pentru provocarea violenţei în familie. Autorităţile consideră că rolul lor principal este cel de mediator, care îşi propun drept scop protejarea familiei într-o măsură mai mare decît de a apăra femeia şi drepturile acesteia”, a comunicat Andrea Strasser-Camagni, expertul Amnesty International pentru Tadjikistan.
“Valorile tradiţionale ale familiei tadjice, care au fost consolidate după destrămarea Uniunii Sovietice, impun o discriminare ulterioară a femeilor, limitînd identitatea acestora la rolul de soţie şi de mamă sau plasîndu-le în sectoarele cu cele mai joase cîştiguri salariale de pe piaţa forţei de muncă.”
“Catalogînd violenţa împotriva femeilor ca fiind o problemă de familie, autorităţile din Tadjikistan se eschivează de la responsabilităţile asumate faţă de o bună parte din populaţie. Autorităţile permit autorilor astfel de infracţiuni să acţioneze în impunitate, astfel, negînd drepturile femeilor.”
Violenţa împotriva femeilor şi, în deosebi, violenţa în familie este foarte răspîndită în Tadjikistan. De la o treime pînă la jumătate din femei sunt regulat supuse violenţei fizice, psihologice sau sexuale din partea soţilor sau rudelor acestora.
Deseori, femeile tadjice sunt dependente, din punct de vedere economic, de familia soţului. Acestea au comunicat reprezentanţilor Amnesty International că din momentul în care femeia a trecut pragul casei rudelor după căsătorie, aceasta poate fi tratată cu asprime nu doar de către soţul ei, dar şi de rudele acestuia, în deosebi de soacră, care la rîndul ei a fost abuzată cînd era tînără.
“Femeile sunt tratate asemeni servitoarelor sau unei proprietăţi a familiei rudelor. Ele nu au la cine să apeleze, deoarece conform politicii autorităţilor, acestea din urmă cer reconcilierea, care de facto consolidează statutul de inferioritate al femeilor. Violenţa şi umilinţa în familie determină multe femei să apeleze la suicid”, a relatat Andrea Strasser-Camagni.
Serviciile de asistenţă oferite victimelor, care au supravieţuit în urma violenţei de familie nu sunt suficiente şi majoritatea dintre acestea sunt oferite de către organizaţiile locale neguvernamentale, finanţate de fonduri internaţionale. Colaboratorii de poliţie, din instituţiile judiciare şi medicale nu au o calificare profesională corespunzătoare, pentru a aborda cazurile de violenţă de familie.
Educaţia reprezintă factorul-cheie în emanciparea fetelor şi în oferirea unei şanse de evadare de la violenţă şi sărăcie. Totuşi, fetele abandonează devreme şcoala şi se căsătoresc, fără a-şi înregistra căsătoria sau trăind în poligamie, astfel doar sporindu-şi dependenţa faţă de soţ.
Măsurile iniţiale, luate de guvernul Republicii Tadjikistan, în vederea combaterii violenţei în familie sunt total insuficiente.
În pofida faptului că Tadjikistanul a ratificat tratate internaţionale relevante în domeniul drepturilor omului, statul nu-şi îndeplineşte în completitudine obligaţia internaţională de a proteja şi a satisface drepturile femeilor.
Amnesty International solicită autorităţilor tadjice să:
• prevină şi să urmărească în justiţie cazurile de violenţă în familie aplicată împotriva femeilor, implementînd o legislaţie internă eficientă şi oferind servicii de asistenţă la nivel naţional;
• conducă o campanie publică la nivel naţional de sensibilizare, pentru a combate practicile ilegale de căsătorii neînregistrate, poligamice şi timpurii;
• elimine toate barierele ce creează obstacole pentru educaţia fetelor şi să elimine cauzele principale de abandonare a studiilor.
Cazuri
Zamira s-a căsătorit la vîrsta de 18 ani formînd o familie islamică tradiţională. Căsătoria a durat cinci ani, pe parcursul cărora Zamirei niciodată nu i s-a permis să iasă din casa soţului. „Am trăit ca în închisoare”, a spus Zamira. Aceasta a comunicat reprezentanţilor Amnesty International că atunci cînd cerea permisiune soţului să iasă din casă, sau atunci cînd se certau, el o bătea. Într-o zi, soţul a hotărît să divorţeze după tradiţia islamică, iar părinţii lui au dat-o afară din casă. În prezent, Zamira şi fiul ei de nouă ani locuiesc împreună cu părinţii acesteia, într-o casă suprapopulată. Zamira visează la o casă proprie, pentru dînsa şi fiul ei.
Tahmina, mama a trei copii, s-a căsătorit la vîrsta de 13 ani. Aceasta a comunicat că a născut de trei ori copii morţi, după ce soţul a început s-o bată. Din cauza acestor bătăi a decedat un alt copil; apoi a avortat la cinci luni de sarcină, iar primul copil s-a născut cu dezabilitate. Odată, cînd era acoperită de urme negre şi vinete, din cauza loviturilor şi avea o tăietură de cuţit pe mîna, s-a adresat la poliţie. Colaboratorii i-au spus că aceasta putea să depună o plîngere, dar nu au întreprins nimic mai mult. Tahmina s-a simţit învinuită de aceştia pentru faptul că ea ar fi provocat violenţa.
Risolat, o tînără de 17 ani, originară dintr-un orăş mic, a fost violată de “prietenul” acesteia, care a ameninţat-o că o va omorî dacă va spune cuiva despre aceasta. În decurs de patru luni a forţat-o în repetate rînduri la relaţii sexuale. A mai fost şi bătută. Peste un an, victima s-a adresat la poliţie cu intenţia să depună o plîngere, dar colaboratorii au ofensat-o şi au dat-o afară.
Textul complet al Raportului „Violenţa nu este doar o problemă de familie: Femeile sunt abuzate în Tadjikistan” poate fi accesat pe site-urile Amnesty International:
http://amnesty.org.ru/node/1228 - în limba rusă;
http://amnesty.org/en/news-and-updates/report/tajikistan-women-beaten-abused-and-raped-family-20091124 - în limba engleză.
Raportul „Violenţa nu este doar o problemă de familie: Femeile sunt abuzate în Tadjikistan”, documentează cazurile de abuz fizic, psihologic şi sexual cu care se confruntă femeile în familie şi solicită autorităţilor ca problema respectivă să fie abordată ca infracţiune şi nu ca “un subiect al vieţii private de familie”.
“Femeile în Tadjikistan sunt bătute, abuzate şi violate în familie, însă autorităţile au tendinţa să exprime, de fapt, atitudinea societăţii şi anume cea de a învinui femeia pentru provocarea violenţei în familie. Autorităţile consideră că rolul lor principal este cel de mediator, care îşi propun drept scop protejarea familiei într-o măsură mai mare decît de a apăra femeia şi drepturile acesteia”, a comunicat Andrea Strasser-Camagni, expertul Amnesty International pentru Tadjikistan.
“Valorile tradiţionale ale familiei tadjice, care au fost consolidate după destrămarea Uniunii Sovietice, impun o discriminare ulterioară a femeilor, limitînd identitatea acestora la rolul de soţie şi de mamă sau plasîndu-le în sectoarele cu cele mai joase cîştiguri salariale de pe piaţa forţei de muncă.”
“Catalogînd violenţa împotriva femeilor ca fiind o problemă de familie, autorităţile din Tadjikistan se eschivează de la responsabilităţile asumate faţă de o bună parte din populaţie. Autorităţile permit autorilor astfel de infracţiuni să acţioneze în impunitate, astfel, negînd drepturile femeilor.”
Violenţa împotriva femeilor şi, în deosebi, violenţa în familie este foarte răspîndită în Tadjikistan. De la o treime pînă la jumătate din femei sunt regulat supuse violenţei fizice, psihologice sau sexuale din partea soţilor sau rudelor acestora.
Deseori, femeile tadjice sunt dependente, din punct de vedere economic, de familia soţului. Acestea au comunicat reprezentanţilor Amnesty International că din momentul în care femeia a trecut pragul casei rudelor după căsătorie, aceasta poate fi tratată cu asprime nu doar de către soţul ei, dar şi de rudele acestuia, în deosebi de soacră, care la rîndul ei a fost abuzată cînd era tînără.
“Femeile sunt tratate asemeni servitoarelor sau unei proprietăţi a familiei rudelor. Ele nu au la cine să apeleze, deoarece conform politicii autorităţilor, acestea din urmă cer reconcilierea, care de facto consolidează statutul de inferioritate al femeilor. Violenţa şi umilinţa în familie determină multe femei să apeleze la suicid”, a relatat Andrea Strasser-Camagni.
Serviciile de asistenţă oferite victimelor, care au supravieţuit în urma violenţei de familie nu sunt suficiente şi majoritatea dintre acestea sunt oferite de către organizaţiile locale neguvernamentale, finanţate de fonduri internaţionale. Colaboratorii de poliţie, din instituţiile judiciare şi medicale nu au o calificare profesională corespunzătoare, pentru a aborda cazurile de violenţă de familie.
Educaţia reprezintă factorul-cheie în emanciparea fetelor şi în oferirea unei şanse de evadare de la violenţă şi sărăcie. Totuşi, fetele abandonează devreme şcoala şi se căsătoresc, fără a-şi înregistra căsătoria sau trăind în poligamie, astfel doar sporindu-şi dependenţa faţă de soţ.
Măsurile iniţiale, luate de guvernul Republicii Tadjikistan, în vederea combaterii violenţei în familie sunt total insuficiente.
În pofida faptului că Tadjikistanul a ratificat tratate internaţionale relevante în domeniul drepturilor omului, statul nu-şi îndeplineşte în completitudine obligaţia internaţională de a proteja şi a satisface drepturile femeilor.
Amnesty International solicită autorităţilor tadjice să:
• prevină şi să urmărească în justiţie cazurile de violenţă în familie aplicată împotriva femeilor, implementînd o legislaţie internă eficientă şi oferind servicii de asistenţă la nivel naţional;
• conducă o campanie publică la nivel naţional de sensibilizare, pentru a combate practicile ilegale de căsătorii neînregistrate, poligamice şi timpurii;
• elimine toate barierele ce creează obstacole pentru educaţia fetelor şi să elimine cauzele principale de abandonare a studiilor.
Cazuri
Zamira s-a căsătorit la vîrsta de 18 ani formînd o familie islamică tradiţională. Căsătoria a durat cinci ani, pe parcursul cărora Zamirei niciodată nu i s-a permis să iasă din casa soţului. „Am trăit ca în închisoare”, a spus Zamira. Aceasta a comunicat reprezentanţilor Amnesty International că atunci cînd cerea permisiune soţului să iasă din casă, sau atunci cînd se certau, el o bătea. Într-o zi, soţul a hotărît să divorţeze după tradiţia islamică, iar părinţii lui au dat-o afară din casă. În prezent, Zamira şi fiul ei de nouă ani locuiesc împreună cu părinţii acesteia, într-o casă suprapopulată. Zamira visează la o casă proprie, pentru dînsa şi fiul ei.
Tahmina, mama a trei copii, s-a căsătorit la vîrsta de 13 ani. Aceasta a comunicat că a născut de trei ori copii morţi, după ce soţul a început s-o bată. Din cauza acestor bătăi a decedat un alt copil; apoi a avortat la cinci luni de sarcină, iar primul copil s-a născut cu dezabilitate. Odată, cînd era acoperită de urme negre şi vinete, din cauza loviturilor şi avea o tăietură de cuţit pe mîna, s-a adresat la poliţie. Colaboratorii i-au spus că aceasta putea să depună o plîngere, dar nu au întreprins nimic mai mult. Tahmina s-a simţit învinuită de aceştia pentru faptul că ea ar fi provocat violenţa.
Risolat, o tînără de 17 ani, originară dintr-un orăş mic, a fost violată de “prietenul” acesteia, care a ameninţat-o că o va omorî dacă va spune cuiva despre aceasta. În decurs de patru luni a forţat-o în repetate rînduri la relaţii sexuale. A mai fost şi bătută. Peste un an, victima s-a adresat la poliţie cu intenţia să depună o plîngere, dar colaboratorii au ofensat-o şi au dat-o afară.
Textul complet al Raportului „Violenţa nu este doar o problemă de familie: Femeile sunt abuzate în Tadjikistan” poate fi accesat pe site-urile Amnesty International:
http://amnesty.org.ru/node/1228 - în limba rusă;
http://amnesty.org/en/news-and-updates/report/tajikistan-women-beaten-abused-and-raped-family-20091124 - în limba engleză.
![](img/logos/2691224585853.jpg)
Autor: Amnesty International Moldova
Toate comunicatele de presă ale aceluiaşi autor
Toate comunicatele din categoria curentă
Toate comunicatele din categoria curentă
Categorii comunicate
- Administraţie Publică 2235
- Afaceri 808
- Angajări & Joburi 166
- Armata & Serviciul Grăniceri & Vama 37
- Artă & Cultură 127
- Bănci & Asigurări 18
- Blogosfera 110
- Concursuri & Licitații 14
- Construcţii & Infrastructură 47
- Dezvoltare Regională 1646
- Diaspora 3
- Drepturile Omului & Justiţie 564
- eBooks / eReviste / eDocumente 7
- Economic & Statistică 329
- Educaţie & Instruire 750
- Export și Investiții 17
- Externe 165
- Fashion 0
- Fiscalitate & Finanţe & Contabilitate 116
- Industrie 10
- IT 30
- Media & Publicitate 365
- Mediu 36
- Mesaje 8
- Oferte & Prețuri 16
- Ong & Societate Civilă 1310
- Persoane Publice 140
- Politic & Electorala 1305
- Procuratura & MAI 120
- Public Relations 32
- Resurse Web 12
- Sănătate & Medicină 125
- Sindicate 4
- Social 580
- Sport 12
- Ştiinţă 80
- Tehnologia Informației și Comunicațiilor 287
- Telefonie & Comunicaţii 29
- Turism 33
![](img/banners/plugs/260x110.png)